![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() ![]()
|
![]() |
![]() |
![]() |
![]()
Editura "Sapientia": Trei noi cărți La Editura "Sapientia" au apărut recent cărțile: Scrisoarea enciclică Rerum novarum. Despre capital și muncă, scrisă de Papa Leon al XIII-lea și tradusă în limba română de Lorena Neagu, și două cărți scrise de Florin Spatariu: Missa Petrina pentru Cor mixt SATB, solo sopran și acompaniament de orgă cu pedalier, și Ca nimic să nu se piardă. Poezii. *
Rerum novarum (de la primele cuvinte, cu traducere directă din latină însemnând "a schimbării revoluționare" (nr. 1), sau "Drepturile și îndatoririle capitalului și muncii", este o enciclică scrisă de Papa Leon al XIII-lea la 15 mai 1891. Ea este adresată tuturor patriarhilor, primaților, arhiepiscopilor și episcopilor catolici, și se referă la condiția clasei muncitoare. Rerum Novarum este considerat un text fundamental al învățăturii sociale catolice moderne. Multe dintre pozițiile din Rerum novarum sunt completate de enciclicele ulterioare, în special Quadragesimo anno (1931) a lui Pius al XI-lea, Mater et magistra (1961) a lui Ioan al XXIII-lea și Centesimus annus (1991) a lui Ioan Paul al II-lea, fiecare dintre acestea comemorând o aniversare a publicării Rerum novarum. Papa Leon al XIII-lea a scris enciclica Rerum Novarum, în timp ce revoluția industrială și schimbările politice răvășeau Europa. Relația dintre angajatori și angajați se schimba dramatic. Unii indivizi deveniseră bogați, dar majoritatea oamenilor rămăsese săracă, chiar dacă muncea din greu. Enciclica Papei Leon al XIII-lea a tratat despre condiția clasei muncitoare într-o perioadă în care mulți susțineau revoluția. Biserica recunoaște că lipsa unui sindicat al muncitorilor a contribuit la o situație nedreaptă în care mulți lucrează în condiții puțin mai bune decât sclavia. O soluție propusă de socialiști a fost eliminarea totală a proprietății private. Papa Leon al XIII-lea respinge această soluție deoarece "fiecare om are, prin natura sa, dreptul de a avea în posesie o proprietate, ca și cum ar fi a lui" (nr. 6). El notează, de asemenea, că "rațiunea și mai ales motivul impulsiv al muncii sale este obținerea proprietății" (nr. 5). În loc să ajute clasa muncitoare, eliminarea proprietății private nu ar face decât să îi afecteze pe cei pe care ar trebui să îi avantajeze. Proprietatea privată "nu este doar legală, ci absolut necesară" (nr. 22). În plus, dreptul la proprietate este esențial pentru menținerea structurii familiei. Unui muncitor ar trebui să i se ofere posibilitatea de a trăi cu parcimonie, de a economisi bani și de a-și investi economiile pentru viitor. Oamenii s-au obișnuit să muncească pentru propriile nevoi (cf Gen 3,17). Munca le permite oamenilor să își câștige un trai onorabil, dar folosirea angajaților ca simple obiecte este greșită. Muncitorii și cei bogați sunt dependenți unul de celălalt. Lucrătorul ar trebui să ducă la bun sfârșit sarcinile pe care le acceptă de bunăvoie, să nu distrugă niciodată proprietatea angajatorului, să nu folosească niciodată violența pentru cauza lor, să nu ia parte la revolte sau dezordine și să nu se asocieze cu cei care îi încurajează să acționeze în mod lipsit de etică. Așa cum Papa Ioan Paul al II-lea avea să sublinieze mai târziu în Laborem Exercens, munca ar trebui să fie văzută ca o expresie privilegiată a activității umane. Munca, inclusiv producția culturală, este un exemplu de creație umană după chipul Creatorului. Angajatorul ar trebui să respecte demnitatea fiecărui angajat și nu ar trebui să îi trateze ca pe niște sclavi. De asemenea, lucrătorii trebuie să aibă timp pentru îndatoririle lor religioase și trebuie să primească sarcini adecvate sexului și vârstei lor. Lucrătorii și angajatorii ar trebui să fie liberi să negocieze și să ajungă la un acord, dar justiția naturală trebuie să asigure că salariile sunt suficiente pentru a susține un "salariat modest și bine educat" (nr. 45). Pentru a se asigura că aceste drepturi și îndatoriri sunt menținute, ar trebui să existe asociații ale lucrătorilor care să lucreze pentru binele comun. Relația dintre lucrător și angajator ar trebui să fie modelată de legăturile de prietenie și de iubire frățească. Ambii sunt copii ai lui Dumnezeu și au fost creați după chipul său. Biserica dorește ca cei săraci să-și îmbunătățească situația și are rolul de a vorbi în numele lor și de a căuta să obțină reducerea sărăciei. Atât lucrătorii, cât și angajatorii ar trebui să aibă drepturile lor protejate. Copiii nu ar trebui să fie angajați pentru sarcini potrivite pentru adulți, iar angajatorii ar trebui să îi compenseze pe lucrători cu salarii corecte. Omenirea ar trebui să-și amintească faptul că moralitatea creștină duce la prosperitate. Este important să ne amintim că nu am fost creați pentru această lume, ci mai degrabă pentru viața veșnică cu Dumnezeu. Bogățiile ar trebui privite ca un obstacol pentru fericirea veșnică și că ele nu aduc libertate (cf. Mt 19, 23-24). Având în vedere acest lucru, asociațiile de lucrători și angajatori ar trebui să facă ceea ce este mai bine pentru trupul, sufletul și proprietatea tuturor celor implicați. Pr. dr. Ștefan Lupu *
Missa Petrina este o lucrare muzicală pentru Cor mixt (SATB), solo Sopran și acompaniament de orgă cu pedalier. Baza literară a partiturii muzicale este alcătuită din textul latin format din succesiunea tipică Liturghiei catolice: Kyrie, Gloria, Credo, Sanctus și Agnus Dei. Lucrarea muzicală, prin dimensiunile ei, se încadrează perfect în cadrul desfășurării Liturghiei, nefiind una extrem de amplă, specifică unor lucrări de concert. Secțiunea Credo este construită sub forma: refren - strofă, astfel încât, refrenul expus la început să poată fi memorat ușor și repetat inclusiv de credincioșii participanți la Liturghie. Restul textului este împărțit în secțiuni delimitate prin numere (în total 5). După fiecare secțiune se va relua refrenul în comun: cor și credincioși. Acompaniamentul de orgă este relativ lejer și ușor de abordat din partea organistului. Pentru facilitarea vizuală legată de partitură, acompaniamentul a fost trecut și separat în partea a doua a volumului, organistul având posibilitatea să opteze fie pentru acompaniamentul ce se află sub scriitura corală, fie pentru cel scos separat. Missa Petrina, în afară de secțiunea Credo (2024) a fost compusă în anul 2006 la Iași, pe timpul când eram dirijor al Corului Catedralei Catolice. Unul dintre membri Corului Catedralei, tenorul Alois Petrina, se stingea din viață în urma unui infarct suferit în drum spre Italia pentru a-și vizita soția aflată acolo la muncă. Vestea tristă a născut în mine o formă de exteriorizare a prețuirii față de domnul Alois Petrina, prețuire concretizat prin compunerea acestei Misse. Ceea ce este in memoriam Alois Petrinae, nu se arată a fi o lucrare funebră. Dimpotrivă, lucrarea muzicală este o oglindire a caracterului și felului său de a fi, atât cât am reușit să-l cunosc: bunătate, jovialitate, dedicare unei cauze pozitive, sinceritate, bună dispoziție, caracter uman agreabil și dispus mereu să facă ceva pentru alții prin voluntariatul lui muzical și disponibilitatea sa umană. Îmi doresc ca această lucrare muzicală să ajungă prin glasurile coriștilor ce o cântă la toate inimile și mințile oamenilor, făcându-le mai bune și conștiente de faptul că, tot ceea ce fac oamenii din pasiune și dăruire pentru o cauză nobilă merită să fie prețuit și în același timp merită să li se arate și în mod public această prețuire. Le mulțumesc cu această ocazie tuturor coriștilor, din toate corurile, pentru munca și dăruirea fără margini pe care o realizează, așa cum a făcut-o și domnul Alois Petrina, punându-se în slujba unei arte atât de minunate: muzica sacră. Florin Spatariu *
Într-un discurs ținut în Parlamentul german în anul 2024, Sahra Wagenknecht, o personalitate apreciată de latura intelectuală a societății și a scenei politice germane, spunea următoarele cuvinte, în contextul unei tematici legate de acceptarea imigranților: Una dintre cele mai mari slăbiciuni și nevoi ale ființei umane, factor determinant al existenței sale, este dorința de a fi iubit și apreciat, nu doar acceptat și tolerat (Klaus Rüdiger Mai, Die Kommunistin, 2024). Adevărul de necontestat din afirmația de mai sus îi confirmă cititorului și ascultătorului realitatea cu care se confruntă zi de zi, în orice ipostază și în orice condiție socială dată: faptul acceptării și al refuzului. Viețuirea și con-viețuirea se află într-o permanentă pendulare, fenomen care plasează ființa umană într-un context politic, social, profesional și familial, determinant pentru devenirea sau anihilarea sa. Volumul de față, intitulat Ca nimic să nu se piardă - în mod simbolic alcătuit din 33 de poezii -, este o înlănțuire de tematici în care se regăsește dualismul realism-fabulație, concret-iluzoriu, accept-refuz, istorie-ficțiune, împlinire-frustrare, ironie-seriozitate. Altfel spus, poeziile din acest volum sunt într-un continuu șpagat între a fi acceptat și a nu fi acceptat, între a subscrie unei idei și a contesta o idee sau o dogmă. Îmi doresc ca cititorul să parcurgă acest volum cu atitudinea sinceră de a fi purtat de cuvinte, idei și tematici, în timp ce poate decide acceptarea sau refuzul lor. Dar, mai presus de toate, îmi doresc ca paginile acestui volum să fie citite sine ira et studio, fiecare lăsându-și spiritul să aleagă liber ceea ce-i este de folos, ceea ce poate lua cu sine sau nu. Florin Spatariu * Scrisoarea enciclică "Rerum novarum". Despre capital și muncă
Missa Petrina pentru Cor mixt SATB, solo sopran și acompaniament de orgă cu pedalier
Ca nimic să nu se piardă. Poezii
* * * Aceste cărți, în limita stocului disponibil, pot fi procurate prin comandă (cu plata taxelor aferente expedierii): Din Librăria "Presa Bună":
* De la Librăria "Sapientia":
* * * Vă invităm să accesați pagina "Noutăți editoriale" pe www.ercis.ro
|
![]() |
![]() |
![]() |
![]() ![]()
|
![]() |
![]() |
![]() |
Episcopia Romano-Catolică de Iași * Bd. Ștefan cel Mare și Sfânt, 26, 700064 - Iași (IS) tel. 0232/212003 (Episcopie); 0232/212007 (Parohie); e-mail: editor@ercis.ro design și conținut copyright 2001-2024 * ![]() | ![]() |