![](inainte.gif)
![](iconp.gif)
Duh al celui Înviat, eliberează-ne de frica morții!
de pr. Iulian Butnaru, FDP
În Sfintele Evanghelii observăm cum, de multe ori, ascultătorii nu înțeleg pe deplin învățăturile lui Isus. Chiar și apostolii care au fost mai aproape de el și cărora, de multe ori, le oferea explicații suplimentare sunt incapabili să primească toate cuvintele sale.
De exemplu, chiar înainte de a intra în Ierusalim, când Isus i-a luat deoparte și le-a spus pentru a treia oară că în Cetatea Sfântă va întâmpina ostilitate, că va suferi mult, va fi ucis, dar că a treia zi va învia, ei sunt cu gândul în altă parte. În acel moment, ei au alte preocupări: fiecare își dorește să devină mare între ceilalți. Mama fiilor lui Zebedeu vrea ca fiii ei să aibă o poziție privilegiată, iar ceilalți sunt invidioși pe ei, atitudine care arată că și ei își doreau acea poziție (cf. Mt 20,20-28).
Ceea ce este cel mai greu de înțeles pentru apostoli este alegerea lui Isus de a merge la Ierusalim în ciuda ostilităților și a suferințelor care îl așteptau. Nu reușesc să perceapă semnificația misiunii lui Isus, nu reușesc să înțeleagă de ce trebuie să sufere dacă este el Mesia. Petru îi spune preocupat: "Să te ferească Dumnezeu, Doamne! Asta nu ți se va întâmpla niciodată" (Mt 16,22).
Isus este conștient de fragilitatea apostolilor, fragilitate mai ales în fața suferinței, de incapacitatea lor de a pricepe și le înțelege frica. De aceea i-a încurajat pe muntele Tabor, arătându-le toată strălucirea chipului lui Dumnezeu, ca să nu aibă dubii cu privire la el. Cu toate acestea, coborând de pe munte, le interzice să vorbească până când nu va fi înviat din morți, doar atunci vor putea înțelege cu adevărat. Pentru a-i ajuta să înțeleagă acele lucruri, a căror greutate nu sunt acum capabili să o poarte, Isus le promite darul Duhului Sfânt care va veni odată cu glorificarea sa, cu moartea și învierea sa (cf. In 16,5-15). Isus ne spune că este necesară această trecere: "Totuși, eu vă spun adevărul: este mai bine pentru voi ca eu să plec, pentru că, dacă nu mă duc, Mângâietorul nu va veni la voi; însă, dacă mă duc, îl voi trimite la voi." (In 16,7).
Odată cu moartea sa, Isus ne promite plinătatea Duhului Sfânt. Evanghelia după Sfântul Ioan ne spune: "Isus a spus: «S-a împlinit». Și, plecându-și capul, și-a dat duhul" (In 19,30). Această expresie "și-a dat duhul" este o expresie nouă în literatura greacă: nu reprezintă ultima suflare, ca în celelalte evanghelii, ci indică darul Duhului. Isus, prin ultima suflare, ni-l dăruiește pe Duhul Sfânt.
Avem nevoie să primim acest dar pentru a înțelege semnificația jertfei lui Isus. Folosind doar logica umană, este imposibil de înțeles misterul morții și învierii lui Isus, ca de altfel toate învățăturile sale. Ghidați doar de criteriile noastre, vom fi conduși, de fapt, de frica de a pierde, vom căuta soluții mai ușoare, care să se bazeze pe forțele noastre, pe ceea ce putem controla, vom căuta siguranțe. În acest mod, ucenicii trăiau cu frica de a-l pierde pe Isus, căutau siguranțe și privilegii, fără a înțelege lucrarea de iubire a lui Dumnezeu care a dorit să salveze lumea de moarte și păcat. De aceea, Isus cel înviat i-a îndrumat să se adune în rugăciune și să aștepte până când vor primi darul Duhului Sfânt. Atunci ei vor fi eliberați de fricile lor și se vor bucura de prezența lui Isus cel înviat.