![](inainte.gif)
![](iconp.gif)
Simhat Torah ("Bucuria Torei")
de pr. Iosif Antili
În timpul semestrului de studii biblice în Țara Sfântă, am avut fericita ocazie de a fi prezent la o manifestare religioasă iudaică absolut impresionantă. Era în seara zilei de 22 octombrie a anului 2000.
Într-un parc din Ierusalim, o numeroasă mulțime de oameni celebra un moment de mare entuziasm religios. Pe fondul unei muzici religioase foarte plăcute pentru auz, bărbați și femei, prinși de mâini în cercuri separate fără număr, dansau în jurul sulurilor Torei, purtate în mâini de bărbați care dansau și ei în mijlocul cercurilor de oameni prinși în ritmul unui sublim ritual al bucuriei și recunoștinței. A fost o reală încântare să pot contempla acea atmosferă de comuniune și de bucurie a acelor oameni care se adunaseră pentru a celebra darul minunat al Torei. Era ziua sărbătorii Simhat Torah, "Bucuria Torei".
În calendarul iudaic, sărbătoarea Simhat Torah este celebrată în ziua de 23 Tișri (anul acesta cade pe 11 octombrie) și marchează sfârșitul ciclului anual al citirii Torei (Pentateuhul) și începutul unui nou ciclu de lectură. Din punct de vedere liturgic, Simhat Torah este considerată parte din sărbătoarea Șemini Ațeret ("A opta zi de adunare solemnă"), care se ține la încheierea sărbătorii Sukot ("Sărbătoarea Corturilor").
Este interesant faptul că această zi de sărbătoare nu are fundament nici în Biblie, nici în Talmud. Cu toate acestea, sărbătoarea exprimă spiritul iudaismului, care cultivă o reală pasiune pentru Torah și un profund sentiment de recunoștință față de Dumnezeu, care i-a încredințat Israelului un dar atât de minunat.
Momentele principale ale sărbătorii Simhat Torah se desfășoară la sinagogă în cadrul celebrărilor de seară și de dimineață. Sărbătoarea este esențialmente o celebrare a bucuriei de a citi Torah (Pentateuhul). Momentul central este constituit de lectura ultimului pasaj din cartea Deuteronomului și a primului pasaj din cartea Genezei. Citirea ultimei pericope din Deuteronom (33,1-34,12) revine unui credincios pe care comunitatea vrea să-l onoreze în mod special și care este numit hatan Torah ("mirele Torei"). După această citire solemnă se ia un alt sul al Torei și astfel se inițiază noul ciclu anual de lectură a Torei. Citirea primului pasaj din Geneză (1,1-2,3) este, de asemenea, o mare onoare pentru cel invitat să citească și care poartă numele de hatan Bereșit ("mirele Începutului"). În seara care urmează zilei de Simhat Torah, cei adunați în sinagogă își părăsesc locurile pentru a dansa cu sulurile Torei și a cânta, însoțiți de orchestre și coruri, într-o celebrare plină de bucurie care durează mai multe ore.
Între tradițiile iudaice locale ale acestei sărbători, una mi se pare cu totul remarcabilă. Conform tradiției evreilor din Yemen, copiii sunt aduși pentru prima dată la sinagogă cu ocazia zilei de Simhat Torah. Aceasta înseamnă că prima întâlnire oficială a copiilor cu Torah are loc într-o atmosferă de sărbătoare și bucurie, iar această impresie despre Scriptură îi va însoți pe tot parcursul vieții.
Toate aceste lucruri ar trebui să ne determine la o reflecție asupra modului nostru de a percepe Scriptura. Dacă am reveni o clipă la imaginea inițială, a acelei mulțimi entuziasmate care cânta și dansa în jurul Torei, mă întreb: câți dintre noi s-ar vedea într-o astfel de ipostază liturgico-celebrativă?
Sărbătoarea iudaică Simhat Torah ne pune în fața unui adevăr sublim: cine înțelege adevărata valoare a Sfintelor Scripturi nu poate rămâne indiferent și rece față de acest minunat dar ceresc. Nu poate exista o reală înțelegere a Bibliei fără pasiune, fără suflet, fără o profundă vibrație sufletească. Dumnezeu este prezent în fiecare filă a Scripturilor, iar cine îi percepe prezența binefăcătoare și mântuitoare nu poate simți în suflet nimic altceva decât recunoștință și bucurie.